‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫טוב, מה הלאה?‬
‫כלום לא השתנה. ממשיכים לפי התכנית.‬
‫אז להיתקע מאחורי מפל מים חוצני זה‬
‫חלק מהתכנית?‬
‫סופת הברקים אמורה להתחיל בעוד 97 דקות‬
‫פחות או יותר. עלינו להיות ‬ ‫ערוכים להצית את המנועים.‬
‫כולם זוכרים את המשימה שלהם?‬
‫לשאוב מתאן מהאוויר ולמלא את המכלים.‬ ‫-כן, אני על המפרשים.‬
‫אנחנו נוריד את התורן‬ ‫ונקפל את החבלים.‬
‫תשאירו לי את הצדדים.‬
‫אם אנו רוצים להפיק חשמל, ‬ ‫אזדקק לכל סנטימטר פנוי בשביל העפיפון.‬
‫דון!‬
‫נוכח.‬ ‫-אתה יודע מה לעשות?‬
‫כן, זה פשוט יותר מגניב כשאת אומרת את זה.‬
‫פני, ודאי שלדון יש את כל מה שהוא צריך‬ ‫כדי להכין אותנו לשיגור.‬
‫אנחנו לא נדבר על זה?‬ ‫-על מה?‬
‫על תעלת המתכת הענקית בכוכב הלכת.‬
‫זה לא דבר שפשוט קורה.‬
‫מישהו בנה את זה.‬
‫את לא רוצה לדעת מי?‬
‫ברור שכן, אבל כרגע אנחנו צריכים להתרכז‬
‫ב-16 מיליארד הג׳אולים של חשמל‬ ‫שעומדים להכות איפה שאנחנו עומדים.‬
‫מי בעד לעמוד במקום אחר?‬
‫נהיה בסדר כל עוד נישאר בג׳ופיטר.‬
‫הספינה תשמש כ״כלוב פאראדיי״‬ ‫ותוליך את האנרגיה סביבנו‬
‫ולא דרכנו.‬
‫אנחנו נבדוק מה נמצא שם למטה‬ ‫ברגע שנהיה באוויר.‬
‫סלחי לי, לא קיבלתי תפקיד.‬
‫התפקיד שלך הוא לא לעשות כלום‬ ‫ולא לגעת בכלום.‬
‫אם נצטרך לשוט עוד פעם, נקרא לך.‬ ‫טוב, בואו נתחיל.‬
‫היא לא אוהבת לתת למישהו אחר‬ ‫להציל את המצב.‬
‫אתה יודע, ‬
‫דיברתי אתמול עם ויל והוא אמר לי‬
‫שבן פרנקלין הוא לא היחיד ‬ ‫שניסה את ניסוי העפיפון, ‬
‫ושאדם בשם גיאורג רייכמן ניסה אותו‬ ‫כמה שבועות לאחר מכן.‬
‫כן? ספרי ההיסטוריה לעולם לא מדברים‬ ‫על הבחור השני ברשימה.‬
‫ז‬‫ה‬‫ בגלל שהברקים פגעו לו במצח‬ ‫והרגו אותו במקום.‬
‫ויל צריך ללמוד לשמור דברים לעצמו.‬
‫למה אתה מחבק את הקיר?‬
‫אתה שומע את זה?‬
‫את התקתוק?‬
‫כן.‬ ‫-כן, ‬
‫זה בטח אחד המאווררים בתא הקירור.‬
‫זה מה שקורה כשהופכים ‬ ‫ספינת חלל לצוללת. היא מתקתקת!‬
‫היי, ויל! איך הולך עם מסנן המתאן?‬
‫רגע אחד, אני הולך עכשיו לתא הטייס.‬
‫מה את עושה פה?‬
‫אני רק מנסה לא להפריע.‬
‫אצות ים תמיד ריתקו אותי.‬
‫אנשים מתייחסים אליהן כאל אשפה צפה, ‬
‫אבל הם לא מבינים שהם משתמשים בהן כל יום.‬
‫במשחת שיניים, בתחליבים, בשמפו.‬
‫כל הדברים שהופכים אותם ליפים.‬
‫נראה לי שזה המקרה עם המון דברים.‬
‫אתה מעריך אותם רק כשאתה ‬ ‫מבין עד כמה הם מועילים.‬
‫את באמת רוצה שיעריכו אותך‬ ‫בגלל שעזרת לנו לצאת מהסופה?‬
‫זה היה עניין די רציני.‬
‫עשית את זה כדי להציל את עצמך.‬
‫לא את המשפחה שלי, לא אותי.‬
‫רק את עצמך.‬
‫תראו אותו.‬
‫הוא כבר ילד כזה גדול.‬
‫שמתי לב שמעולם לא ‬ ‫ביקרת אותי כשהייתי כלואה.‬
‫אין לנו על מה לדבר.‬
‫ברור שכן, אתה ואני...‬
‫אנחנו היחידים שיודעים איך זה, ‬
‫להיות מחובר לרובוט.‬ ‫-לא היית מחוברת אליו.‬
‫ניצלת אותו.‬
‫מה ההבדל?‬
‫התפקיד של הרובוט הוא‬ ‫לתת לאדון את מה שהוא רוצה.‬
‫אני רציתי שומר ראש, ‬
‫אתה רצית חבר.‬
‫סלחי לי.‬
‫יש לי עבודה לעשות.‬
‫אוי, מסכנה שכמוך. תראי מה ‬ ‫הרובינסונים האלה עשו לך!‬
‫זו מערכת יחסים ‬‫נצלנ‬‫ית.‬
‫צריך למצוא דרך להציל אותך.‬
‫תני לי.‬
‫תפסתי.‬
‫אתה צריך עזרה?‬
‫האמת שכן. יש לך איזה מוט או משהו?‬
‫אני צריך לקלף את האצות האלה מהספינה.‬
‫מזל שאני פה.‬
‫אין לי מושג מה היית עושה‬
‫אם לא הייתי פה כדי להגיש לך ‬ ‫את חתיכת המתכת הזאת.‬
‫תודה.‬
‫זו רק אני או שאימא תמיד ‬ ‫נותנת לי את העבודות המיותרות?‬
‫אני רק מנסה להבין את השאלה, ‬ ‫לעזור לי זו עבודה מיותרת?‬
‫לא לזה התכוונתי.‬
‫פשוט ויל מקבל את העבודות המאתגרות, ‬ ‫ג׳ודי מקבלת את העבודות הקשות, ‬
‫ואני מקבלת את העבודות שכל אחד יכול לעשות.‬
‫לא הבנת את זה נכון, פני.‬
‫להישאר מתחת לרדאר זה דבר טוב.‬ ‫האמת שזה אחד העקרונות שלי.‬
‫הוא נמצא ממש ליד ״לעולם אל תתנדב״, ‬
‫״תמיד שב מאחורה״ ‬ ‫ו״לעולם אל תהיה טוב בכלום״.‬
‫וזה עובד לך?‬ ‫-לגמרי.‬
‫עד שפגשתי אתכם, חבורת ‬‫שאפתנים‬‫.‬
‫הייתי צריך לדעת שתכניסו אותי לצרות.‬
‫דון, איך הולך?‬
‫מדברים על החמור.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן, רק כמה עיקומים ושריטות פה ושם.‬
‫צביעה קטנה לא תזיק לה, אבל היא תטוס.‬
‫אני רק צריך להיפטר מהדבר הזה‬ ‫שתפוס בצידי הספינה.‬
‫כן, האצות. ראינו אותן גדלות על החרטום.‬
‫כן, הן תפוסות שם די חזק.‬
‫הן בטח יישרפו באטמוספרה‬ ‫אבל אני אוודא שהן לא ייתקעו במדחפים.‬
‫טוב, תודיע לי אם אתה רוצה שארד לבדוק משהו.‬
‫טוב.‬
‫את יודעת מה, פני? אני צריך ‬ ‫משהו יותר חזק מזה. הנה.‬
‫כנסי פנימה ובדקי אם...‬
‫מה? מה קרה?‬
‫האצה נשכה אותי! מה זה הדבר הזה?‬
‫שאקרא לג׳ודי?‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫אבל הרגל שלי מרגישה רדומה.‬
‫זה פגע לך בזרימ‬‫ת הדם‬‫?‬ ‫-לא יודע.‬
‫אוי לא! אני לא יכול להזיז את הרגל!‬
‫אימא!‬ ‫-פני?‬
‫פני? את בסדר?‬ ‫-אימא!‬
‫אימא!‬
‫ג׳ון, העפיפון!‬
‫לא!‬
‫זוז!‬
‫דון, תחזיק מעמד! תן לי יד!‬
‫אימא, אני מחליקה!‬ ‫-תפסתי אותך.‬
‫היזהרו מהאצות! אל תיגעו בהן!‬
‫אימא, אני מאבדת אותו!‬ ‫-‬‫השתמשי ברגליים! הילחמי בזרם!‬
‫אימא, זה ממש חזק!‬
‫אני באה!‬
‫החזיקי, פני!‬ ‫-ויל, ג׳ודי. ‬‫הי‬‫כנסו לתא האוויר!‬
‫אימא!‬
‫פני! מורין! לא!‬
‫מורין, פני, עבור. אתן שומעות?‬
‫אימא.‬
‫אנחנו בסדר.‬ ‫-מה עכשיו?‬
‫אנחנו בסדר!‬
‫תודה.‬ ‫-אני לא חושבת שככה ״בסדר״ אמור להרגיש.‬
‫אנחנו נושמות, אנחנו בחתיכה אחת.‬
‫ככה בדיוק מרגיש ״בסדר״.‬
‫בדקו אם יש לכן נזקים בחליפות.‬
‫חורים, סדקים בזכוכית, נזקים במסננים.‬
‫טוב! הכול טוב.‬
‫הכול טוב.‬
‫מדהים.‬
‫אנחנו עדיין לא מדברים על המקום הזה?‬ ‫כי אין לי בעיה עם זה.‬
‫זו בטח הסיבה שהברקים נמשכים לפה.‬
‫המתכת בטח משמשת כמוליך.‬
‫היי, אני לא אוהב את זה שאתן שם לבד.‬ ‫אני אמצא דרך לרדת אליכן.‬
‫ג׳ון, לא.‬
‫תישאר שם למעלה, אנחנו בסדר!‬
‫אנחנו רק...‬
‫צריכות למצוא דרך לעלות.‬
‫איכשהו.‬
‫וואו, זה מביך.‬
‫אל תיגע באצות.‬ ‫-טוב.‬
‫אל תצלמו אותי ואל תספרו לאף אחד.‬
‫אני צריך לשמור על המוניטין!‬
‫טוב, מספיק עם הדיבורים.‬
‫זהו זה.‬
‫אימא ופני, הן נפלו למטה.‬
‫אני יודע, אבא אמר שהן בסדר.‬
‫למה שלא תלך לעזור להם? אני מסתדרת פה.‬
‫את בטוחה?‬ ‫-כן, את בטוחה?‬
‫כי אני לא ממש מרגיש כלום.‬
‫פשוט לך, טוב? תודיע לי ‬ ‫בקשר אם אתה צריך אותי.‬
‫בסדר? לאט לאט.‬
‫יש לי רעיון.‬
‫העפיפון.‬
‫תוריד אותו, קשור אותו‬
‫ואז קרב את החלק התחתון אלינו.‬
‫זה ארוך מספיק כדי להגיע הנה.‬
‫אני על זה!‬ ‫-מוחות מבריקים.‬
‫יש לנו...‬
‫שישים ושמונה? לא, שישים ושבע.‬
‫שישים ושבע דקות.‬
‫ברגע שנהיה למעלה נשגר את העפיפון.‬
‫הוא יהיה מוכן לפני שהברקים יתחילו.‬
‫טוב, אני זז הכי מהר שאני יכול.‬
‫בבקשה היי זהירה.‬
‫תפסיק לזוז!‬
‫זו הרגל האהובה עליי, אני רק אומר!‬ ‫-אני צריכה לחתוך את זה, ‬
‫כי הרעלן שמתפשט לך בגוף מגיע משם.‬
‫משהו קורה.‬
‫משהו קורה, אני לא מרגיש את הראש.‬
‫יופי‬‫.‬‫ אם אטעה, זה לא יכאב.‬
‫זה לא מצחיק.‬
‫אבא, זהירות.‬
‫אני כמעט שם.‬
‫אבא!‬
‫ג׳ון, אתה בסדר?‬
‫אני בסדר, קדימה.‬
‫אימא, תראי. העפיפון.‬
‫אנחנו תקועות פה למטה?‬
‫לא, אנחנו בסדר.‬
‫יש לנו זמן. ג׳ון?‬
‫כן, אני פה.‬
‫זה בסדר, פשוט... עלינו למצוא דרך אחרת.‬
‫אני יודע.‬
‫תיעזר ב‬‫ו‬‫ויל וג׳ודי, תחשבו יחד.‬
‫אנחנו גם נעשה את זה.‬
‫טוב.‬
‫נתראה בקרוב, בסדר?‬
‫נתראה בקרוב.‬
‫אנחנו נפתור את זה.‬
‫טוב?‬
‫טוב.‬
‫אנחנו נחשוב על משהו. ‬ ‫מה אימא שלך תמיד אומרת?‬
‫לכל בעיה יש פתרון.‬
‫את יכולה להועיל במשהו ולנקות את זה?‬
‫הייתי שמחה לעשות את זה, ‬ ‫אבל אימא שלך אמרה לי לא לגעת...‬
‫אימא שלי לא פה!‬
‫את בטח אוהבת להיות בפיקוד לשם שינוי.‬ ‫-נכון. תתמקדי במטלות שלך.‬
‫דון, נראה לי שאתה במצב ‬ ‫של תגובה אלרגית קשה.‬
‫עליי לבלום את התפשטות הרעלן‬ ‫לפני שהוא יגיע למוח שלך, ‬
‫אז אני אתן לך עירוי דם, בסדר?‬
‫את הגיבורה שלי.‬
‫לא בדיוק.‬
‫יש פה רק אדם אחד עם אותו סוג דם ו...‬
‫זאת לא אני.‬
‫לכבוד הוא לי לתרום דם למטרה כה נעלה.‬
‫ממש לא.‬
‫דון, זה רציני.‬
‫זה או היא או שאני מכניסה אותך‬ ‫לתרדמת מבוקרת.‬
‫אחרת אתה לא תשרוד.‬
‫המשטח חלק מכדי לטפס עליו.‬
‫אין ‬‫במה‬‫ להחזיק.‬ ‫-‬‫מה עם כל החבלים של המפרשים, ‬
‫אפשר לבנות מהם פיגומים?‬
‫זה ייתן לנו תשעה מטרים לכל היותר.‬
‫עדיין יישארו לנו 35 מטרים.‬
‫חשבתי על משהו. אפילו אם נעלה בזמן, ‬
‫ללא העפיפון, לא נצליח להתניע את המנוע.‬
‫אני יודעת.‬
‫ואם לא נתניע לפני הסופה, לא נצליח לשרוד.‬
‫אני לא זקוקה לעוד בעיות כרגע, פני.‬ ‫אני זקוקה לפתרונות.‬
‫אני מצטערת, פשוט...‬
‫זה בסדר. אני מבינה.‬
‫לא הייתי צריכה להגיד את זה ככה.‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫מכל הילדים שלך, נתקעת פה איתי, אז...‬
‫פני, אין לזה קשר...‬ ‫-בחייך.‬
‫לא היית מעדיפה ש‬‫ו‬‫ויל יהיה פה‬ ‫ויתחיל להריץ נוסחאות גאומטריות?‬
‫גאומטריה לא תוציא אותנו מפה.‬ ‫-ואם ויל היה פה, הוא היה יודע את זה.‬
‫ג׳ודי כבר הייתה רצה 50 קילומטרים‬
‫ומוצאת איזה עץ עם עלי חלל‬
‫חזקים מספיק כדי לבנות סולם חללי.‬
‫תפסיקי. לכולכם יש כישרונות שמייחדים אתכם.‬
‫פשוט יש כישרונות יותר ופחות יעילים.‬
‫מספיק כבר!‬
‫אני מקווה שלאבא שלך יש יותר מזל מלנו.‬
‫זה בחיים לא יגיע אליהן!‬
‫הבאת את רשת המטען?‬
‫הבאתי הכול.‬
‫חייבת להיות דרך אחרת.‬
‫אם יש דרך, עוד לא מצאתי אותה.‬
‫אתה חושב על הרובוט?‬
‫גם אני הייתי רוצה שהוא יהיה פה.‬
‫כשהייתי בתפקיד, היו לנו ימים קשים.‬
‫אבל מה שעזר לי להמשיך ‬ ‫הייתה הידיעה שאראה אותך.‬
‫ידעתי שאעשה כל מה שצריך כדי לחזור אליך.‬
‫אני חושב שהרובוט מרגיש אותו הדבר.‬
‫ואני גם יודע‬
‫שלא משנה עד כמה העולם ישתגע, ‬ ‫אתה תהיה בסדר.‬
‫כי אתה, אימא שלך והאחיות שלך‬ ‫שומרים אחד על השנייה.‬
‫וזה מה שאנחנו צריכים לעשות עכשיו.‬
‫אנחנו חייבים.‬ ‫-רגע!‬
‫זהו זה.‬ ‫-מה?‬
‫לשמור אחד על השנייה!‬
‫אימא אמרה שנהיה בטוחים פה‬ ‫כשהברקים יתחילו, ‬
‫כי הג׳ופיטר תשמש ככלוב פאראדיי.‬
‫נכון, אבל אימא שלך ואחותך לא פה.‬
‫אז בוא נכין להן כלוב משלהן.‬
‫אי אפשר לבנות כלוב פאראדיי פה למטה.‬
‫זה רעיון טוב, אבל אין לנו מספיק זמן‬
‫לבנות משהו יציב...‬ ‫-לא צריך לבנות, אימא.‬
‫כבר יש לנו אחד.‬
‫במוסך.‬
‫הצ׳ריוט!‬
‫צריך רק להוריד אותה.‬
‫זה יעבוד?‬
‫מעולם לא בדקנו את העמידות‬ ‫שלה לחום, אבל זה אמור לעבוד!‬
‫אני יודע שזה לא פותר את בעיית העפיפון, ‬
‫אבל לפחות אתן תהיו בטוחות.‬
‫רגע!‬
‫אולי אנחנו לא צריכים את העפיפון.‬
‫כבל ההרמה של הצ׳ריוט עשוי מתכת מוליכה.‬
‫אם נשתמש בו כדי להוריד את הצ׳ריוט, ‬
‫אולי נוכל להרוג שתי ציפורים במכה אחת.‬
‫אני רק מוודאת, אנחנו לא הציפורים, נכון?‬
‫חברו את קצה כבל ההרמה למנוע שלנו, ‬
‫ואז כשהברק יפגע, זה ישמש...‬
‫ככבל התנעה, הבנתי.‬
‫אבל יש בעיה אחת בתכנית שלך.‬
‫טוב, יש יותר מאחת, אבל הבעיה הראשונה...‬
‫מה הבעיה?‬
‫הצ׳ריוט נמצאת בג׳ופיטר, במוסך.‬
‫אני יודעת!‬
‫זה מתחת למים.‬
‫טוב שהתחתנתי עם ‬‫צוללן של ‬‫חיל הים.‬
‫אז מה יקרה כשנפתח את הרמפה?‬
‫מלבד זה שהמוסך ייהפך לאקווריום רעיל?‬
‫כאילו, אנחנו בטוחים שהצ׳ריוט לא תטבע?‬
‫הצ׳ריוט לא שונה מהרכבים ‬ ‫האמפיביים של חיל הים.‬
‫הכול תלוי בציפה.‬
‫אם חפץ שוקל פחות מהנוזל ‬ ‫עליו הוא מונח, הוא יצוף.‬
‫אנחנו מוכנים? צריך לאטום את המוסך‬ ‫כדי שלא נציף את הספינה כולה.‬
‫טוב, אני כבר מגיע!‬
‫ויל, קדימה!‬
‫הכול מוכן?‬
‫כן, נראה לי.‬
‫שערי הצפה נפתחים בעוד שלוש, שתיים, אחת.‬
‫זה לא נשמע טוב.‬
‫לא, זה לא.‬
‫הוא בטח תקוע.‬ ‫-במה?‬
‫איזה יופי.‬
‫טוב, שניכם צריכים להירגע‬
‫ולתת לעירוי לעשות את שלו.‬ ‫-ג׳וד.‬
‫איך הסרת את הדבר הזה מהרגל של דון?‬
‫בעזרת לפיד פלזמה, למה?‬
‫כמה כאלו יש לנו?‬ ‫-אבא!‬
‫האצות חוסמות את המוסך, הוא לא נפתח.‬
‫למה אתה מנסה לפתוח את המוסך‬ ‫אם הוא מתחת למים?‬
‫אין לי זמן להסביר.‬
‫אני צריך לעשות את זה ואני זקוק לעזרתך.‬ ‫הם יסתדרו פה כמה דקות?‬
‫כן. טוב.‬
‫בוא נלך.‬
‫סוף סוף אנחנו לבד.‬
‫למה זה לוקח להם כל כך המון זמן?‬
‫הצ׳ריוט אמורה כבר להיות למטה.‬
‫שלושים ושש דקות.‬
‫אני בטוחה שהם בסדר.‬
‫ויל וג׳ודי נמצאים שם ‬ ‫ועוזרים לו לפתור את זה.‬
‫גם את הצלת אותנו, את יודעת?‬ ‫-מתי?‬
‫בסערת היהלומים. נתקענו ואת חילצת אותנו.‬
‫המריתי את פיך וגנבתי את הצ׳ריוט.‬
‫הנקודה שלי היא שאת הצלת אותנו.‬
‫אז הכישרון שלי היא התנהגות רעה?‬
‫אתה בטח ממש גאה בי.‬
‫עובר עלייך משהו שאני צריכה לדעת עליו?‬
‫ממתי אנחנו לא מדברות?‬
‫מה דעתך על הספר שלי?‬
‫מה?‬ ‫-הספר שלי.‬
‫ויל חילק עותקים לכולם‬‫ ‬‫וכולם כבר הגיבו.‬
‫קראת אותו?‬
‫ברור שכן.‬
‫מה החלק האהוב עלייך?‬
‫אני חושבת שזה היה...‬
‫פשוט לראות עד כמה התפתחת ככותבת.‬
‫יופי, תודה.‬
‫אני מתה לראות מה תכתבי על המקום הזה!‬
‫יש כמה עובדות לא נכונות פה ושם, אבל...‬
‫יש לה קול חזק.‬
‫והיא אוהבת את הש‬‫י‬‫ער שלי.‬
‫זה נחמד.‬
‫יש פה מלא תגליות.‬
‫לדוגמה, ג׳ודי חולמת על לעזוב את הבית.‬
‫מישהו בשם ויג׳יי דאר לא יודע לנשק.‬
‫ודון ווסט, ‬
‫מסתבר שהוא מבריח.‬
‫מה שלא יהיה, אל תיגע באצות כי הן רעילות.‬
‫עשרים ותשע דקות!‬
‫אל תדאג לגבי הזמן.‬
‫כיוונתי התראה כך שכולנו באותה ספירה.‬
‫תמשיך!‬
‫לעזאזל, זה חזק.‬
‫כל הזמן הזה העמדת פנים שאתה יותר טוב ממני, ‬
‫אבל בעצם, ‬
‫אנחנו שני גרגרי אפונה בתרמיל.‬
‫שנינו לא שייכים לפה, ‬
‫נדחקנו החוצה מהמושבה, ‬
‫ללא משפחה משלנו.‬
‫אז אנחנו סובבים סביב ‬ ‫הרובינסונים כמו שני...‬
‫תפסיקי לדבר בבקשה.‬
‫התחלת לדבר שוב, זו התקדמות.‬
‫אנחנו ממש לא דומים.‬
‫יש הבדל אחד גדול בינינו.‬
‫אם נגיע לציביליזציה, ‬
‫אני אחזור לעבודה‬
‫ואת תיכנסי ישירות לכלא.‬
‫באמת?‬
‫אני תוהה מה הממונים עליך יחשבו‬
‫אם הם יגלו...‬
‫שבפעם הראשונה שנפגשנו ניסית לגנוב ג׳ופיטר.‬
‫הרזולוט הייתה צריכה תיקון.‬
‫במקום לבצע את העבודה שלך, ‬
‫אתה ברחת.‬
‫ואולי הם יוותרו לך על זה.‬
‫אבל העניין הוא שאני פושעת, ‬
‫ואתה סייעת לי להימלט.‬
‫זה היה שונה, לא ידעתי...‬ ‫-נו באמת, דון.‬
‫ראית אותי נדחקת לתוך חליפת החלל ההיא‬ ‫שלא הייתה במידה שלי.‬
‫אתה יכול לספר לעצמך מה שבא לך, ‬
‫אבל עמוק בפנים ידעת.‬
‫ואני די בטוחה ‬
‫שהם לא נותנים לפושעים ‬ ‫את העבודות שלהם בחזרה.‬
‫יש לך מזל שאני לא מסוגל לזוז עכשיו.‬
‫ככה זה הולך לעבוד.‬
‫אם נצליח לחזור לציביליזציה, ‬
‫אני די בטוחה שממתינות לי שם בעיות, ‬
‫אז אני מצפה ממך ‬‫לשיתוף‬‫ פעולה, דון.‬
‫אני מצפה שתגיד‬
‫שאני מי שאומר שאני.‬
‫אני מצפה לנאמנות, דון.‬
‫אחרי הכול, אנחנו אחים לדם עכשיו.‬
‫איך לא סיפרת לי שאימא ופני ‬ ‫בכזאת צרה גדולה?‬
‫עזרת לדון, לא רציתי להפריע לך.‬
‫יכולתי לעזור לכם אם הייתי יודעת!‬
‫היי, ג׳וד!‬
‫ג׳ודי!‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫בטוחה?‬ ‫-כן, זה לא חדר את החליפה.‬
‫טוב, עלו למעלה, שניכם. אני אסיים פה.‬
‫לא, אבא. יחד נעבוד מהר יותר.‬
‫זה מסוכן מדי.‬
‫אבא, אל תתייחס אליי כמו ילדה.‬ ‫-אני לא מתייחס אלייך כמו ילדה, ‬
‫אני מתייחס אלייך כמו רופאה.‬ ‫את היחידה שיש לנו.‬
‫אם יקרה משהו, אנחנו זקוקים לך.‬
‫אתה סומך עליי שאציל חיי אדם‬ ‫אבל לא שאעזור לך?‬
‫ג׳וד, לא מדובר באמון! מדובר בחכמה!‬
‫לכי עכשיו!‬
‫לכי!‬
‫ג׳ודי, קדימה.‬
‫בואי, מהר! אנחנו צריכים לזוז!‬ ‫-טוב.‬
‫הוא יהיה בסדר.‬
‫ג׳ודי, לא!‬
‫אבא!‬
‫לא, זוז‬‫י‬‫! קדימה!‬
‫עוד לא סיימנו, בואו!‬ ‫-ויל, לך!‬
‫אימא, פני.‬ ‫-ויל?‬
‫הוצאנו את הצ׳ריוט.‬
‫בואו נוריד אותה.‬
‫טוב, אנחנו מוכנות.‬
‫הנה היא!‬
‫עבודה טובה, חברים. כל הכבוד!‬
‫היה קשה להוציא אותה?‬
‫לא משהו שלא הצלחנו לפתור.‬
‫טוב, ג׳ון, ‬
‫ברגע שהברק יפגע תתניע, בסדר?‬
‫אין לדעת כמה זמן הג׳ופיטר ‬ ‫תעמוד בעצמה כזאת.‬
‫קדימה!‬
‫יופי, קדימה.‬
‫מה? מה קרה? למה זה עצר?‬
‫ג׳ון?‬
‫נגמר הכבל.‬
‫מה? אתה בטוח?‬
‫כן, אמרת שזה יספיק.‬ ‫-זה אמור היה להספיק.‬
‫אולי הג׳ופיטר זזה, או...‬
‫אולי הכבל נתקע מסביב ל...‬
‫אין לנו זמן לנסות להבין.‬
‫אנחנו חייבות לעלות.‬
‫איך? זה לפחות תשעה מטרים.‬ ‫-כן, תשעה מטרים.‬
‫תשעה מטרים... רגע!‬
‫פני פתרה את זה.‬
‫את פתרת את זה.‬
‫באמת? ‬ ‫-החבלים של המפרשים!‬
‫תראי, אולי יש לך קלף עליי, ‬
‫אבל הרובינסונים יסגירו אותך ‬ ‫בהזדמנות הראשונה.‬
‫לא משנה מה אגיד או למי אגיד.‬
‫תן לי לטפל ברובינסונים.‬
‫אני חי איתם כבר שבעה חודשים.‬
‫אני יודע בדיוק מה הם חושבים עלייך.‬
‫גם אני, אבל אני לא צריכה את כולם, ‬
‫רק אחד.‬
‫הפרד ומשול, זו התכנית שלך?‬
‫נחשי מה?‬
‫זה לא יקרה, גברת.‬
‫ואת לא צריכה ספר בשביל לדעת את זה.‬
‫כי למרות ההבדלים ביניהם...‬
‫קדימה, אימא.‬
‫או המחלוקות...‬
‫כשהם עומדים למבחן, ‬
‫המשפחה הזאת פועלת יחד.‬
‫אז קדימה, נסי לסחוט אותי.‬
‫אבל בסופו של דבר, ‬ ‫זה לא משנה אם אגבה אותך או לא, ‬
‫כי הרובינסונים לעולם לא יעשו זאת.‬
‫נחיה ונראה.‬
‫תפסתי.‬
‫מאורע אטמוספרי בעוד 90 שניות.‬
‫מורין, דברי אליי!‬
‫אנחנו כמעט שם!‬
‫עד כמה אתן קרובות?‬
‫אנחנו נגיע!‬
‫החזיקי חזק!‬
‫פני, את חייבת להמשיך!‬
‫אני מנסה.‬
‫את מסוגלת, אני יודעת.‬
‫ויל, ג׳ודי, שימו חגורות.‬
‫מורין, אני איתך עד הסוף.‬
‫את שומעת?‬
‫כמעט הגענו!‬
‫הישארו איתי, תודיעו לי כשאתן בצ׳ריוט.‬
‫אני בפנים! אימא מאחוריי.‬
‫אלוהים ישמור, הברק פגע...‬
‫מה קרה?‬ ‫-החשמל מפריע לגלי הרדיו.‬
‫אני אלך לבדוק מה איתן.‬ ‫-לא, ויל! שים חגורה!‬
‫אנחנו נשגר ברגע שהברק יפגע.‬
‫אבל מה עם אימא ופני?‬ ‫-הן יהיו שם!‬
‫הדלתות... למה לוקח להם כל כך המון זמן?‬
‫פני, לא קראתי את הספר שלך.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-אבל אני אקרא אותו.‬
‫דבר ראשון, אני מבטיחה.‬
‫בואי לפה.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫יש שניים.‬ ‫-החזיקו חזק!‬
‫הכניסו אותן.‬ ‫-טוב.‬
‫אנחנו כמעט שם. חמש עשרה...‬
‫אימא?‬
‫עשר.‬ ‫-פני, האם את שומעת?‬
‫חמש...‬
‫אימא! פני! אתן שומעות אותי?‬
‫חייבים לבדוק מה איתן.‬
‫לא, חכה עד שהרמפה בחוץ. ג׳ודי?‬
‫רמת החמצן התאזנה.‬
‫מכניס לטייס אוטומטי, בואו נצא!‬
‫בואו!‬
‫אימא! פני!‬
‫חכו!‬
‫נו כבר!‬
‫פני!‬
‫אימא, פני, בבקשה.‬
‫מורין?‬
‫פני?‬
‫פני!‬
‫את בסדר?‬
‫כשעזבנו את האי ההוא, ‬
‫השארנו שם את הרכבים. תראה, הם כאלה מהירים.‬
‫באמת? זה הזמן לבדיחות?‬
‫איפה ויל?‬
‫היי, אבא.‬
‫תראה, רק רציתי לומר...‬
‫שאני מצטערת אבל אני בת 19,‬
‫ושאני יודעת להסתדר עם יותר ממה שאתה חושב.‬
‫אני יודע, אבל יש עוד עניין, ג׳וד.‬
‫חלק מלהיות מבוגר‬
‫זה להבין שזה שאפשר לעשות משהו‬
‫לא אומר שחייבים לעשות אותו.‬
‫כן, כמו לשים את התורן על הג׳ופיטר?‬
‫קדימה, בואו נעלה למעלה.‬
‫עוד מישהו שומע את זה?‬
‫את מה?‬
‫את הצליל הזה. אני שומע אותו כל היום.‬
‫ויל! זהירות!‬ ‫-ויל, רד משם! ויל!‬
‫מה הדבר הזה עושה פה?‬
‫הוא פה מאז שהותקפנו בידי הרח״ש.‬
‫מה זה רח״ש?‬
‫רובוט החייזר השני.‬
‫טוב, להגנתי אומר שהמון דברים תקפו אותנו.‬
‫כל הזמן הזה...‬
‫הוא היה פה.‬
‫הוא בטח היה תקוע פה‬ ‫ואז השתחרר כשהצפנו את המוסך.‬
‫אז הוא היה בחיים כל הזמן הזה?‬
‫אולי משהו הפעיל אותו.‬
‫יכול להיות שזו‬
‫המתכת בתעלה. היו סימנים‬
‫שגולפו בתוכה ואני לא בטוחה, ‬ ‫אבל הם נראים כמו הסימנים...‬
‫על הרובוט? ועל הספינה שלו.‬
‫מה זה אומר?‬
‫זה אומר שמי שיצר אותו יצר גם את המקום הזה.‬
‫זה טוב או רע? אני כבר לא יודעת להבדיל.‬
‫אולי אם נרד למטה‬
‫ונחקור את הסימנים נמצא רמזים...‬
‫המקום היחיד אליו נלך‬ ‫הוא כמה שיותר רחוק מפה.‬
‫אבל אמרת שברגע שניכנס...‬ ‫-אני יודעת, ‬
‫אבל כרגע יש לנו בעיות גדולות יותר מהרובוט.‬
‫כמו מה?‬ ‫-כמו כמה כאלה יש שם בחוץ?‬
‫טוב, בואו נעלה.‬
‫אנחנו צריכים להתכונן למסע.‬
‫אבל מה עם...‬ ‫-למעלה, עכשיו.‬
‫אני כבר עולה, אני רק...‬
‫אני יודע.‬
‫ככה זה עובד בדרך כלל.‬
‫כשמשגרים, מישהו מודיע, ‬
‫״היי, אנחנו עומדים להמריא‬ ‫אז אולי כדאי שתחגור.״‬
‫או לדוגמה, ״היי, אם יש לך פיפי, ‬
‫כדאי שתעשה עכשיו, כי יעבור קצת זמן עד...״‬
‫הסתדרנו, אל תקשיבי לו.‬
‫לא, את הסתדרת! אני לא הסתדרתי.‬
‫תראי, זה כאילו שיש לי סנפירים.‬
‫ברוך השב, אתה מחלים.‬
‫היי, פני.‬
‫עבודה טובה, דרך אגב.‬
‫קראת אותו?‬
‫ברור. כולם קראו אותו, לא?‬
‫מה החלק האהוב עלייך?‬
‫יש איזה משפט...‬
‫שכחתי מה הוא בדיוק, אבל...‬
‫רגע אחד, נזכרתי.‬
‫״האירוניה שבדבר היא‬
‫שכמעט מתתי בניסיון להגיע למקום‬
‫אליו מעולם לא רציתי ללכת.״‬
‫המילים האלה...‬
‫נשארו איתי.‬
‫זה נכון שלא רצית לעזוב את כדור הארץ?‬
‫זה כבר לא משנה.‬
‫בטח שזה משנה.‬
‫האם שקלת אי פעם להישאר מאחור?‬
‫לבד?‬
‫תמיד תפסתי ממך כבחורה שמסוגלת לדאוג לעצמה.‬
‫המשפחה שלי בחיים לא תרשה לי...‬
‫גם תפסתי ממך כבחורה שלא מחכה לאישור.‬
‫בכל מקרה, לכי לנוח.‬
‫אכפת לך אם אשמור את זה?‬
‫זה הדבר היחיד פה‬ ‫שלא קראתי כבר שלוש פעמים.‬
‫אין בעיה.‬
‫כן, תודה שקראת.‬
‫התענוג כולו שלי.‬
‫הבאתי לך משהו.‬
‫יש לי אחת משלי.‬
‫זה של אימא.‬
‫אז למה את נותנת לי אותה?‬
‫היא צילמה כמה תמונות ‬ ‫של הסמלים שראינו בתעלה.‬
‫חשבתי שתרצה להסתכל.‬
‫תודה!‬
‫היי, הדפסת את הספר שלי.‬
‫אם זה לא שווה גנבה קטנה, ‬ ‫אני לא יודעת מה כן.‬
‫פני?‬
‫אם הרובוט לא ימצא אותנו, ‬
‫אני אמצא אותו.‬
‫יופי.‬
‫יש לך מושג על מה אני מסתכל?‬
‫אני עובדת על זה.‬
‫מה זה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫זה גדול.‬
‫אולי זה מטאור.‬
‫ברור. תני לי לנחש, ‬ ‫הוא מתקדם ישירות לעברנו.‬
‫דווקא לא.‬
‫מה קרה?‬
‫כלום, זאת לא אזעקה. זו...‬
‫זו חותמת קולית.‬
‫לכל ספינה יש סימן ה‬‫י‬‫כר קולי‬
‫כדי שיוכלו לזהות אותה בחלל.‬
‫ושל מי סימן ההיכר הזה?‬
‫זו...‬
‫זו הרזולוט.‬
‫זו הרזולוט!‬ ‫-זו הרזולוט!‬
‫מה? ‬ ‫-היא קרובה?‬
‫לא, כאילו, לא ממש ‬ ‫אבל אנחנו יכולים להגיע לשם.‬
‫אין מצב!‬
‫טוב. קדימה, חברים.‬
‫פן, לכי!‬
‫אנחנו יוצאים לדרך!‬ ‫-בואו נצא!‬
‫תרגום כתוביות: ניר סבג‬